Aquest escrit no és meu, l'he trobat a www.telenoticies.cat, però m'ha semblat més que adequat per desitjar-vos un molt bon dia de Sant Jordi. No tingueu mai por d'expressar els vostres sentiments, no només els dies assenyalats, sinó cada dia.
"La rosa vermella és la clàssica, la de sempre i la de tota la vida. I el seu significat no té secret. Regalar una rosa vermella és parlar d’amor, aquell sentiment més passional i excitant. Ideal, doncs, per als joves enamorats, per a les nòvies i les esposes. Però també es pot usar per regalar a un amic, a una mare o a persones molt especials en la vida de cadascú com a mostra de respecte al vincle que els uneix.
La rosa blanca també està unida a l'amor però alhora és símbol de pau i germanor, de puresa i d'innocència. Les núvies acostumen a escollir aquesta rosa per als seus rams perquè significa que durarà tota la vida i si una parella es regala roses d'aquest color s'estan demostrant que esperen un futur sòlid junts. Simbolitza així l'amor pur, feliç i per sempre. És el color indicat, a més, per a aquelles persones properes que estan malaltes per demostrar-los que se n'està pendent.
La rosa rosa implica dolçor, abscència de maldat ni doble intenció i, per tant, la persona que la regala és de fiar. Si hem d'agrair un favor important ens haurem de decantar per aquest color. També indica que s'aprecia molt la persona que rep la flor. Si el rosa és suau significa també admiració i simpatia.
La rosa groga és ideal per a l'amistat i per regalar als adolescents. Els més supersticiosos, però, poden veure darrere una flor d'aquest color, si la rosa prové d'una persona que no és gaire pròxima, una segona intenció oculta.
La rosa taronja denota entusiasme i desig passional; la verda es vincula amb l'esperança, l'equilibri, el descans i la joventut; la blava significa confiança, reserva, harmonia i afecte; si la flor és vermella bourdeus significa bellesa inconscient, i les violetes donen a entendre calma, autocontrol, dignitat i aristocràcia. Hi ha també colors per a sentiments més obscurs, la rosa grisa, per exemple, transmet desconsol, avorriment i vellesa, i la negra significa separació i tristesa, mort i nocturnitat. I, finalment, la rosa coneguda com a Arc de Sant Martí, que és la que combina pètals d'una àmplia gamma cromàtica i que, per tant, dóna resposta a tots els sentiments que es vulguin transmetre."
Alan McBride va perdre la seva dona el 1993 en explotar una bomba col·locada per l'IRA en una peixeteria. Avui és membre d'una organització que té com a objectiu la reconciliació d'una societat dividida per un conflicte terrorista, i tot i que reconeix que li agradaria veure molts més anys a la presó els assassins de la seva dona, afirma convençut que no està disposat a sacrificar un procés de pau per a això. Als seus ulls es reflecteix la tristesa i el dolor que s'amaga darrere de les seves paraules, però alhora l'esperança que la seva serenitat i valentia faran possible que cap més home no torni a perdre la seva dona, ni cap més pare els seus fills, ni cap més criatura els seus pares, en un atemptat terrorista.
A l'altre extrem trobem els que "volen" arribar a la pau per mitjà de la crispació i de la divisió, explotant el dolor de tantes i tantes persones amb finalitats polítiques, clamant la venjança i l'odi com a única via.
Ningú no dubta sobre la necessitat d'abandonar les armes i la violència abans de començar a parlar d'un procés de pau, però tampoc no hem d'oblidar que cal combatre els símptomes del conflicte, des de l'arrel, i sense posar pals a les rodes i llenya al foc tot fomentant la divisió entre aquells que, no ho oblidem, estan al mateix costat de la balança.